Der er mange beretninger om gamle tider.
Også bag velkendte myter er en historie, som for længst er glemt.
l gudernes og åndernes tid var verden styret af en ond magt-
-med sæde på øen Minos.
De tilbad tyren, den mægtigste at alle guder.
I takt med at deres rige voksede-
-tiltog også deres hedonisme og grådighed.
Menneskene var ikke tilfredse med guder at sten-
-de ville have en levende gud.
Syge hjerner, der fordybede sig i forbudt viden, bestemte-
-at dronningen skulle give sig til tyren-
-og give ophav til en perfekt skabning.
En forening af gud og menneske.
I 13 måneder voksede skabningen i hende.
Den værdifulde livsfrugt blev plejet på bedst tænkelige måde.
For at den skulle komme uskadt til vores verden-
-blev den skåret ud af dronningens mave.
Opvokset på sin egen mors blod-
-blev den nyfødte vist frem fortolket.
Den nye skabning blev hyldet, og imperiets magt styrket.
Men udyret voksede, ligesom dets sult.
Som hævn for mordet på en prins-
-blev min by Thena i nord pålagt en tyngende skat.
Hvert tredje år skulle otte unge bringes til paladser.
Der blev de sænket ned i labyrinten som offer til udyret.
Tyrens imperium virkede uovervindeligt-
-da det femte offer nærmede sig.
- Den spedalske. - Hun kommer med et tegn, siger far.
Det betyder, at de er på vej.
Vi så den gamle kvinde i skoven igen.
Danu tror, at det betyder, at soldaterne er på vej.
Han påstår også, at månen gled på havet og faldt fra Jorden.
Jeg savner hende, far.
Hvorfor ville de tage Ffion? Hvor mange skal dø for en prins' skyld?
Du forstår ikke alt endnu, Theo.
- Så vil jeg lære det. - Det kommer du til, med tiden.
Lad mig tage mig af den slags, så længe jeg er byens leder.
Du skal videre, Theo.
Du vil finde kærlighed igen.
Mama?
Hvis soldaterne tager dig med, Moma, vil mit hjerte dø.
Nej, mistelkvisten beskytter dig.
Sig mit navn. Bare en gang.
Nej, tegn det ikke.
Sig mit navn.
- Bliver det anderledes denne gang? - Det gør det ikke.
- Denne gang gør vi modstand. - Så udsletter de os.
- De kræver otte unge. - Vores unge ofres til et udyr.
De har mistet en prins. Vi må forstå, hvilken byrde det er.
Din søn undslipper jo!
Theo skal lede byen efter mig. Vi enedes om at undtage ham.
- Det siger du, ja. - De er overmægtige.
- Didi. Hvad vil du? - Din far bad mig gå hertil.
Han bad mig være sammen med dig.
Jeg kan ikke, Didi. Jeg elsker stadig Ffion.
Didi!
Løb, hyrde.
Den spedalske.
Hvad grubler drengen over?
Mærket på træet. Jeg kan genkende det.
Den anden halvdel har min elskede.
- Men hun er blevet bortført. - Bortført, men ikke ofret.
Er hun i live?
Hun lever på den anden side af havet-
-i labyrinten under det store palads.
Der venter hun på sin Theo.
Hvorfor vil du vildlede mig? Du ved intet om hende.
For at redde hende skal Theo dræbe...
Forbande en gud og dræbe udyret!
Minotauren?
Hun blev bortført...
...men ikke ofret
I mit hjerte har jeg aldrig forladt dig.
Det er tid. Tag hjorden med, når du tager af sted.
Soldaterne er her snart.
Jeg har besøgt den spedalske.
Hun sagde, at Ffion er i live, og at jeg skal dræbe udyret.
Lyt ikke til en kvinde, der slår i dig løgne.
Minotauren er en gud og kan ikke dræbes af et menneske.
Min søn. En dag bliver du byens leder. Indtil da må vi beskytte dig.
Jeg gør dette, for at du skal leve og sætte børn i verden.
Men den, der skulle skænke mig børn, er borte.
Tag op i bjergene. Gør, som jeg siger.
- Theo! - Gå du til Moma, Danu.
- Den, der ikke kan bortføres... - Jeg vil ikke skændes, Tyro.
Du skændes aldrig med nogen, hyrde.
Hvis Ffion var min, ville hun stadig være her.
Tyro!
Skibene kommer!
Vi beder om syndernes forladelse. Tag otte af vores unge med.
Derefter vil jeg aldrig vide af jeres onde ånd!
Forband en gud og dræb udyret.
Rør ikke min mor! Kvisten!
Mor! Mor!
Theo...
Jeg tager din plads. Løb.
Farvel.
Hilser man på en ven på den måde?
- Hvem er det? - Theo.
- Hvad laver han her? - Hold dig tæt på Moma, Danu.
Jeg vil dræbe tyren.
Minotauren?
Deres gud?
Vil du tage ham til hjælp? Er han klar over det?
- Hvis du frygter tyren... - Jeg frygter intet dyr.
Mor påstår, at den er blevet hvid af alle de døde børns galde.
Hun siger, at da Minotauren blev født, fyldte verdens tårer alle have.
Din mor er en gås, der synger for sin skygge, og hendes datter er dum.
Hun er skør. Hold hende fra mig.
Tyren er guddommelig, og døden er vejen til dødsriget.
Det er en ære at blive ofret.
Man kan ikke dræbe en gud.
Han vil tage din sjæl, og du bliver hans.
Jeg frygter ingen. End ikke en tåbe, der vil dræbe en gud.
Jeg vil dræbe den, mens den sover.
Under det store palads...
...venter hun på sin Theo.
Vi er fremme.
Hvordan kan gulvet være varmt?
Ned på knæ.
Denne gang er de gamle. Gamle og grimme.
Er prinsessen tilfreds med offergaven?
Du kender lugten af dem, ikke sandt?
Men først krydrer vi hans kød.
Den!
Den der.
- Herre! - Herre?
- De kan ikke fornøje Dem. - Og hvorfor ikke?
De er uvidende, herre.
Uvidende?
Vi har stor glæde af jomfruer.
Vi takker drengen for hans omsorg. Lad ham sige, hvad han hedder.
Slå blikket ned, inden jeg tager dine øjne ud, dreng.
- Jeg hedder Hyrde, herre. - Nå, Hyrde...
Prinsessen vil vise, hvordan vi forbereder jomfruer til vores gud.
Indånd sødmen.
Gassen vil trænge ind i deres uvidende sind.
Få dem til at holde op, Theo.
- Nu er tiden inde. - Nej.
Min gud er parat til at tage imod sit kød.
Vis helvedes kæft. Åbn portene.
Frygt ikke, jeres sjæle vil varme udyrets bug.
Og jeres kød vil smage bedre, nu hvor det er ophidset.
Kom, mægtige! Kom og se, hvad jeg har til dig.
Kom og smag!
Tror du, at dit åsyn vil mishage os?
Kom, mægtige, inden jeg selv smager på dette lækre kød.
Tør du ikke vise dig?
Tag jer af pigerne.
Moma!
Fang hende!
Før dem bort. Gør hulerne istand. De skal ofres sammen.
Tal ikke herinde en gang til.
- Hvad var det, der var dernede? - Tyren.
Rør mig ikke! Hvorfor stopper I hende ikke?
Guder lever i himlen. Hvorfor har de deres under gulvet?
Minotauren kommer fra underjordens labyrinter og grotter.
- Det er et udyr. - Et udyr kan dræbes.
Minotauren er både udyr og gud. Theo skal ikke tale sådan.
Før hyrdedrengen ind. Spedalsk- kvinden sagde, han ville komme.
Bedøv ham med gassen. Han kan måske hjælpe mig.
Forvis dig om, at kongen ikke ser dig.
Du følger med os.
Theo...
Hyrdedreng...
Har vores gas gjort dig søvnig?
Sikke en uskyld.
Søde Theo.
- Hvordan ved du, hvad jeg hedder? Kærligheden, yngling.
Den fortæller, hvad jeg vil høre.
Jeg vil vide, hvad jeg gør her. Jeg vil vide mere om udyret.
Du ved ingenting om udyret.
Jeg er Raphaella.
Jeg vil indfri min unge hyrdes drømme.
Hvad...?
Hvad forventer du af mig?
Hjælp mig. Befri mig fra udyret, så vil jeg give dig alt.
Han hører.
Med sidste offergave kom en pige...
- Ffion. Fortæl. - Red mig, så hjælper jeg dig.
- Hvor er hun? - Kongen er træt af Raphaella!
- Hvor vover du vise dig her? - Vil du fornøje dig med afskummet?
- Kære broder... - Hvad?
Drag mig aldrig i tvivl. Grib ham!
Vend mig aldrig ryggen.
Hvis det er sådan, du ønsker det-
-vil jeg lade alle paladsets soldater og slaver muntre sig med dig.
Jeg vil lade de spedalske kravle ind i dig.
Så, når du bønfalder mig, er det tid til tyren.
Men først vil jeg tage mig af dig, unge hyrde.
Skræk... Jeg mærker lugten af den unge hyrdes skræk.
Din skræk er skrækken hos et lam, der er taget fra sin mor.
Nu skal du mærke ægte skræk.
Skræk, som får hjertet til at forlade sjælen.
Skræk, som ryster dit indre.
Du vil ønske, at du var blevet født blind. Du skal til ham.
Overlad ham til mørket.
Didi!
Hjælp! Moma! Theo!
Luk mig ud!
Theo!
Du har ikke spurgt om ofret.
- Jeg beder dig ikke hade mig. - Hade dig?
Jeg tilgiver dig.
Båndet mellem bror og søster bliver stærkere.
Jeg ønsker, at du bærer min sæd.
Jeg har ikke set nogen kærlighed mellem os.
At den kunne findes mellem bror og søster.
Først da jeg så den smerte, jeg påførte dig, åbnedes mine øjne.
Vi må vogte os for dem i paladset, der hvisker om mig.
Følg mig til mit rum, søster.
Gassen?
Mama?
Hvad?
Jeg forstår ikke. Du har set...?
Theo! Moma!
Hjælp!
Hvem der?
Danu!
- Hilser man sådan på venner? - Svar næste gang, jeg kalder.
- Har I fundet andre? - Ingen. Vi må væk herfra.
- Hun vil vente på de andre. - Så lad hende gøre det!
De, der er tilbage, er døde.
Det ved vi ikke.
Vi leder efter dem, mens vi søger efter en vej ud.
Søster!
Søster... Kom her.
Stå ved min side.
Jeg ligger hellere med slaver og spedalske end føder dit barn.
Og jeg dør hellere hos udyret.
Hvad...?
Udyret.
Han taler med de andre guder.
Bliv der.
Jeg fandt den bag en klippe.
- Minotauren. - Den er større end en ulv.
Jeg kan dræbe den. Men nogen skal være lokkemad.
Jeg har et løfte til dig. Fra denne aften-
-vil hver dråbe jomfrublod, der havner her, fugte dine læber.
Jeg vil give dig kødet fra hvert eneste nyfødte barn.
Hvis du bare giver hende tilbage til mig.
Er jeg ikke en gud, der har magt over døden?
Store ånd, giv mig styrke til at møde mørket.
Dig?
Mit hjerte sagde, at I var i live.
Hvad laver du her?
- Jeg kommer for at redde jer. - Som du reddede de andre, din heks!
Du suger hendes ord i dig, som var de din mors bryst.
Hun har forhekset ham, og det er han tilfreds med.
Vi kan dræbe hende, inden hun når at bruge magi.
Min magi vil kunne hjælpe jer herfra. Ønsker I det?
Jeg kender vejen ud. Min tjenerinde venter os.
- Stol på mig, så hjælper jeg jer. - Stoler du på hende?
- Har vi noget valg? - Jeg foretrækker en slangegrube.
- Så find en slangegrube. - Det vil jeg gøre.
- Du må stoppe hende. - Vena.
Bliv hos hende, Theo. Hendes kys er som slangens.
Jeg er ligeglad med jer og byen. Jeg skammer mig over at være født der.
Man bare dø her. Jeg...
- Hvor kommer gassen fra? - Fra labyrintens midte.
I paladset fyrer man med den.
Jeg kan se noget her.
- Hvad er det? - Det ved jeg ikke.
- Hun lever. - Det er Didi.
Jeg drømte, at jeg var alene i en skov.
Her er mørkere end i nogen skov.
Du må været besvimet, da du blev firet herned.
Skynd jer. Min tjenerinde lukker os ud.
Vil du slippe et mareridt løs i vores verden?
Er jeg blevet smittet af dem, der hvisker om mig?
Hvordan kendte du til dette sted?
Se i mine øjne og sig mig...
Viser de barmhjertighed?
Hvad?
- Her burde vi ikke være. - Det er her, den sover.
Vi må skynde os.
Åbn døren, Ramaya, det er mig.
- Det her føles forkert. - Åbn døren!
- Hun sagde, hun ville være her. - Hun kommer.
- Hun har snydt os, vi vil dø! - Den skal kunne åbnes.
- Du sagde, at du fandt vejen ud. - Det skal være her.
Åbn døren!
Minotauren!
Udyret!
Hvordan skal nogen kunne dræbe det udyr?
Det er hendes gud. Hun førte os dertil.
Hvorfor stolede du på hende? Hvad har hun gjort ved dig?
Du sagde mit navn.
Ånden er vendt tilbage.
Du må ikke slås.
Jeg har det dårligt.
Det er rent. Her kan vi hvile.
Tilgiv mig. Jeg var lige så bange som de andre.
Det er ingen skam at være bange her.
Jeg har været alene længe her. Jeg har levet af håbet og af rotter.
Hvor længe har du været her?
Han er glad for, at I er her.
Her er I sikre. Kom.
Labyrinten.
- Kender du stedet her? - Det her er et ondt sted.
Ingen har set ham mere end jeg.
- Hvad hedder du? Jung.
Kender Turag til flere overlevende hernede?
Hvad æder udyret, når der ikke er nogen børn?
- Rotten - Æder guden rotter?
- Ungt blod er en velsignelse. - Nej, en forbandelse hviler overalt.
Skulle gud være ond? Han er barmhjertig.
Her er alt anderledes.
Og du har set ham? Hvor?
Når han sover.
- Guder sover ikke. - Så er han ingen gud.
Nej, jeg har ikke set det. Hvorfor er I kommet?
For at dræbe Minotauren. Udyret, der sover.
- Hvorfor hader du Theo? - Jeg hader ham ikke.
- Jeg stoler ikke på ham. - Fordi han tog Ffion?
- Så kom soldaterne og tog hende. - Jeg forsøgte at stoppe dem.
Jeg har altid syntes om dig, Tyro.
Men du har aldrig set til min side.
Det er mig, der bestemmer og overdrager ofret.
Du tager ikke hende! Jeg tager hende med tilbage.
Du giver hende tilbage. Hun skal ikke blive din.
Luk op!
Du skal ikke lytte til Turag.
Hun er her... Ffion.
Og han ved, hvor hun er. Jeg har selv set hende.
Du så hendes ånd.
Nej, hendes ånd ville ikke blive her. Det sagde hun.
- Ffion? - Den spedalske.
Jeg besøgte hende.
Den spedalske? Du kom ikke med for vores skyld.
Du kom for hendes skyld. Ikke sandt?
Den spedalske har brugt magi.
Prinsessen og hun er samme heks! "Dræb guden", sagde du.
Og vi stolede på dig! Du kom for at hente hende hjem.
- Jeg havde intet valg! - Theo!
Ffion er død. Hvorfor kan du ikke forstå det?
- Hun er ikke død. - Du ved, hvor hun er.
- Hvor er hun? - Hun er her.
Slip ham, han ved intet.
- Sig nu, hvor hun er! - Stille!
Hvor er hun?
Sig det!
Sig, hvor hun er!
Søster! Forlad dette sted!
Din bror tilgiver dig!
Jeg ser ikke en bror længere... Jeg ser et udyr.
Danu?
Hvor er hun?
Hvad er det?
- Det er min. - Giv mig den!
Mønstret gav...
Mønstret gav. Det er min.
Hvor er hun?
Få det til at stoppe, Tyro!
Vær ikke bange. Tænk på, hvordan vi har det derhjemme.
Lov, at du fører mig dertil, Tyro.
Jeg vil sørge for, at vi kommer herfra.
Så vil jeg være hos dig.
Det her klarer vi.
Forsigtig, Tyro.
Nu, Didi.
- Kan du se nogen? - Kom, Didi. Tag min hånd.
Kom nu.
Hvordan går det?
Se på mig og tag min hånd.
- Ræk din hånd frem. - Jeg kan ikke nå.
- Jeg kan ikke nå, Tyro. - Tag min hånd.
Nu har jeg dig. Se ikke ned.
Se på mig!
Hjælp!
Hold min hånd!
Ffion!
Theo.
Ffion.
- Mærk ånden, Theo. Hun.
Jeg vidste, at du ville komme.
- Er det virkelig dig? - Det er mig. Mærk.
- Se ind i mit hjerte. - Du ventede på mig.
Mit hjerte forlod dig aldrig.
Den spedalske sagde, at du ville komme.
Vi har ventet på dig.
Hvad?
Danu!
Det er Theo.
- Vent hos Turag. - Nej!
Med den her er du sikker, så vi kan komme hjem.
Sig mit navn.
Træånd, beskyt Theo.
Træånd, våg over Theo.
Beskyt Theo, og jeg vil tilbede dig.
Træånd, beskyt Theo.
Moma er hos Turag...
Du kan ikke tage min sjæl. Det tillader jeg ikke.
Jeg tror ikke på dig!
- Bed for mig, Theo. - Din tid er ikke kommet endnu.
Når jeg lukker øjnene, ser jeg byen. Tag Moma med hjem.
Danu!
Bed for mig, Theo. Bed, Theo!
- Bed! - Nej!
Tilgiv mig!
Tilgiv mig! Tilgiv mig, Danu!
Hvad han ikke mærker lugten af, det hører han.
Hvad han ikke hører... mærker han.
Hvad han ikke mærker, ser han.
Hvad han ser, er allerede dødt.
Vær på vagt, unge hyrde. Vær på vagt.
Hans navn er Minotaur.
Var hun virkelig?
- Ingenting her er virkeligt. - Så skal du røre.
- Jeg forbander min kærlighed. - Du må ikke forbande kærligheden.
Hvorfor er jeg her?
Fordi menneskene i paladset forsøgte at skabe en gud.
Et væsen, der var hverken menneske eller dyr, skulle beskytte dem.
I stedet fødte min mor et ondskabsfuldt væsen-
-der myrdede prinsen.
For at skjule skammen låste de Minotauren inde i labyrinten-
-og sagde til folket-
-at en mand fra jeres by kom hertil-
-og myrdede tronarvingen.
- Så det er derfor, de tager os? - Ja.
For at fodre et monster, som de har skabt.
Jeg bad den spedalske finde en, der kunne dræbe udyret.
Du skal vide, hvorfor du er kommet hertil.
Hvis Minotauren er en gud, vil han dræbe os alle.
Men hvis han ikke er en gud...
Så skal han brænde.
- Her er det kraftigt. - Vi er tæt på kilden.
Gassen er bag muren.
Gå nu, Theo.
- Tyro... - Løb, Theo.
Løb!
Jeg må hjælpe ham. Gem dig i vandet, hvis han kommer.
Minotaur! Her har du mig.
Hvor blev smykket af?
Hvor er det?
Lad mig få det.
Kom an!
Har du dræbt den?
- Der skulle være en anden vej ud. - Ved labyrintens ende.
Fart på!
Hvor skal du hen?
Mama?
Hyrden, der tror, at han har dræbt en gud.
Unge tåbe!
Man kan ikke dræbe Minotauren.
Jeg var bange for, at jeg havde mistet dig.
Du bør frygte.
Mørket venter dig.
Du skal elske hende i at fremtid.
Uden hende var du ikke kommet hertil.
Tag jeres masker af!
Fjern jeres skam. Tag jeres masker af.
Dermed var tyregudens vælde slut-
-og et tusindårigt rige blegnede til en legende.
Som pige talte jeg ikke, af sorg over byen.
Men nu, i slutningen af mit liv, er verden forandret i at fremtid-
-og mine ord vil fortælle, hvordan det gik til.
Verden vil aldrig glemme hyrden, der dræbte en gud.
Oversættelse: PrimeText International AB, 2006
Textadmin: www.primetext.tv, 2006 PrimeText International AB